Hej, snothvalp. Ved du ikke, at du ikke kan købe hus med madkuponer?
Nej, Willard, hans far arbejder.
Vi har jo set ham tage kartofler op ude på marken.
Eller måske stjal han dem bare for at få noget at spise.
Så er det nok!
Jeg hader de unger!
Gå så. Pas jeres egne sager.
Det er sikkert min skyld.
Hvis jeg ikke kan kontrollere mig selv, hvordan skulle du så?
Hej, strejfer!
Jeg kender et hus, din far har råd til.
Godt nok bor der et par drosler der nu.
Sæt dig ind.
Du ved vel, at det er de børn, der lige har banket mig.
Det ved jeg godt, knægt.
Hvorfor gav du dem så mors og Lidias candyfloss?
Fordi de lignede ikke nogen, der havde fået noget i lang tid.
Du godeste, hvor er det blevet flot.
- Hvor får I fat i alle tingene? - Det ved jeg ikke.
Lidia får fat i det.
Har du prøvet at tale med Lipnicki'erne?
Det var selvforsvar, far!
I krigen kæmpede du for folk, du ikke engang kendte!
Ja! Fordi jeg ville hjælpe folk.
Men i sidste ende dræbte jeg flere, end jeg reddede.
Jeg mistede flere venner, end jeg har haft både før og siden.
Jeg mistede min værdighed, mit hus.
Jeg mistede næsten min familie.
Det var ikke din skyld noget af det, far.
Det var rigtigt af dig at gå i krig.
Jeg må hellere fortælle dig resten om de mareridt.
- Far! - Hør nu bare efter!
Jeg fortalte dig...
at jeg havde en ven, Dodge.
Vi gik på militærskole sammen.
Vi svor hinanden troskab, ligegyldigt hvad.
"Din kærligheds solskin
"Jeg har ventet"
Der var en eksplosion.
Og jeg kunne høre ham.
- Stephen! - Det var Dodge. Han kaldte på mig.
Han var såret. Vi var alle såret.
Dig og mig. Dig og mig.
Vi tager den næste bus væk herfra.
Vent lidt endnu!
Jeg bar ham. Jeg bar ham så langt, jeg kunne.
Dig og mig.
Vi nåede hen til helikopteren, netop som...
- fjenden kom. - Lad ham ligge. Kun dig!
Alle i kompagniet var døde, på nær...
- mig og Dodge. - Kom så af sted!
Jeg var rædselsslagen.
Fartøjet er for tungt! Vi kan kun tage én mand!
Han skal nok klare sig!
Vi kan ikke lette med mere end én!
- Lad os nu prøve! - Nej! Fjenden nærmer sig!
Du må beslutte dig!
- Jeg kan ikke efterlade ham! - Det er dit eget valg.
Det er én eller ingen af jer.
Jeg kan ikke efterlade ham.
Er du med?
Vi er ikke fjenden!
Dodge var så såret, at han ikke forstod noget.
Og jeg var så bange for at blive efterladt, at jeg...
Jeg lagde min bedste ven ned på jorden og tog afsked med ham.
Han slap min hånd og...
og lukkede bare sine øjne.
Jeg sprang ind i helikopteren og fløj væk.
To dage senere...
gav mit land mig...
en Purple Heart...
og en Bronze Star-medalje for tapperhed.
Hvorfor fik du dem ikke til at tage ham med, far?
Fordi jeg ikke tænkte klart.
Krigen havde ædt os op, og vi havde alle mistet forstanden.
Og det er det, jeg har kæmpet med...
i alle de år.
Forsøgt at tilgive mig selv, tilgive mit land.
Ikke at du aldrig skal slås, Stu.
Men hvis du spørger mig...
det eneste, som giver folk...
sikkerhed og lykke, er kærlighed.
Det er det, mænd får deres tapperhed fra.
Det, der giver lande deres styrke.
Og der, Gud giver os sine mirakler.
Og i kærlighedens fravær, Stuart...
er der intet.
Intet som helst at kæmpe for.
Jeg prøver at løse problemerne med Lipnicki'erne, okay?
Jeg ved, du kan.
Det ved jeg. Du er...
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig, far.
Du er min søn.
Hvorfor mit liv er som en skål kirsebær
Godmorgen, drenge og piger.
Jeg hedder...
frk. Strapford.
Nå...
denne sommer skal vi stifte bekendtskab med...
hvad jeg tror...
er den bedste lille bog, der findes.
Den hedder:
Hvorfor mit liv er som en skål kirsebær.
Er det ikke spændende?
Undskyld, skat.
Når læreren taler, skal alle piger og drenge...
holde deres lille mund og høre efter, er du med?
Ja.
Og...
når vi er færdige med bogen...
skal vi bruge noget tid på at skrive vores erindringer.
Det er på den måde, I skal vise mig...
hvorfor jeres liv...
er som en skål kirsebær.
Lad os få lidt styr på denne klasse.
Unge mand, du er ret høj.
Tag og byt plads med pigen i skotskternet.
Kom så. Tag dine ting og flyt ned bagved.
Og dig med høreapparat!
Tag og sæt dig dernede.
Bare skru lidt op for dingenoten.
Og dig, skat, skulle du ikke tage og sætte dig heroppe?
Du er vel nok en stor pige.
Du kan sikkert se fint fra bagrækken.
Og dig, min pige, tag og sæt dig bagved sammen med din ven.
Er det ikke meget bedre?
- Negerelsker. - Hold kæft!
Afrikanerpige, sagde jeg ikke, du skulle tie stille?
Jeg sagde ikke noget.
Jeg mener bestemt, jeg hørte dig hviske noget.
Rejs dig op og fortæl klassen...
hvad der var så vigtigt, at du afbrød mig en gang til.
Jeg sagde jo ikke noget.
Jo, du gjorde.
Og jeg vil høre, hvad det var.
Vi venter.
Hun har jo sagt det.
Hun kan vist godt tale for sig selv.
Godt, så siger jeg det.
Jeg sagde: "Elvadine, hvad er det, du vil skrive om?
"Har gået i sjette klasse hele dit lusepuster-liv.
"Har ik' nogen far.
"Går kun derhen, hvor fødderne bærer dig.
"De eneste penge, du nogensinde har haft...
"var 20 dollars i fødselsdagsgave...
"fra din onkel sidste år."
Men faktisk var det ikke til min fødselsdag.
Det var fordi, jeg lå over hans knæ og lod ham slå mig...
med mine underbukser nede.
Og nu kommer du så og viser mig ned bagved...
hvor jeg ikke kan se så meget...
så jeg sikkert ikke bliver færdig med skolen i år.
Bare fordi du har læst, en hvid mand siger, at "livet er som en skål kirsebær"...
skal jeg finde på noget, der passer til hans udsagn.
Godt. Jeg skriver bare, hvor glad jeg bliver...
for at få 20 dollars mere til min fødselsdag.
Skidt med, hvad han har planer om at gøre mig i år.
Og jeg vil skrive, at måske den nye mand, som mor har...
holder op med at drikke og behandler mig ordentligt.
Og måske vil han adoptere mig og undgå, at vi får understøttelse.
Og til sidst vil jeg være sikker og skrive:
"Livet er virkelig som en skål kirsebær."
Men sandt at sige, frk. Strapford...
synes jeg, at De og bogen og hele denne klasse...
er en skål lort!
Gå hen til rektors kontor.
Nu.
Hørte De ikke et skide ord af, hvad hun sagde?
Undskyld mig?
Hun fortalte Dem den sandhed, hun kender.
Og De har ingen ret til at sende hende ud eller kalde hende en løgner.
Min mor siger, at dem, der behandler andre dårligt, selv er dumme.
Så jeg vil hjælpe Dem.
Hun skal sidde oppe foran, hvor hun kan se fra nu af.
Hun er ikke "afrikanerpigen" mere.
De lærer hendes navn.
Jeg ved ikke med Dem, men alle mine venner har navne.
Og dette er tilfældigvis min bedste ven.
Hun hedder Elvadine.
Min datter kender forskellen mellem kynisme og følsomhed.
Så jeg skrev mine erindringer til frk. Strapford.
Og sommeren gik lige så stille.
Far fik kortet og et job, hvor han pumpede vand...
op fra et tomt sted i Foothill Marmormine...
et stykke nordpå.
Det var et godt job, for der var 11 mio. Liter vand at pumpe op.
Jeg har hørt, de ikke har arbejdet i denne del af minen...
i 20 år.
Det er lidt uhyggeligt.
Åbn ventilen.
Hvad var det?
Aner det ikke.
Moe!
Hjælp!
Jeg kan ikke bevæge mig.
Lad mig se.
Stephen?
Klarer jeg den?
Godt, det her bliver lidt ubehageligt.
Nej, Stephen.
Det nytter ikke.
Tag og gå. Kom ud, mens du kan.
Det ved du godt, jeg ikke kan.
Du skylder mig stadig tre dollars for benzin.
Du skal vide...
at om jeg så skal knuse dit ben først...
skal jeg nok få dig ud herfra.
Tak, nu har jeg det allerede bedre.
Tredje gang er lykkens gang.
Bid tænderne sammen...
og gør dig klar til at svømme.
Stå så stille. Hold afstand.
- Flyt dem tilbage. - Jeg hedder Lois Simmons.
Stephen Simmons er min mand. Klarer han den?
Jeg ved det ikke. Det håber jeg.
Tilbage!
Flyt jer. Tilbage!
Moe!
- Åh, Gud! Hvad skete der? - Stu?
Han reddede mit liv.
Din far reddede mit liv.
Far!
Lad mig se på ham.
Far, hvad skete der?
- Flyt jer. Vi har travlt. - Har du det godt?
- Stuart! - Flyt dig, knægt.
Far!
KENDALL DISTRIKTSHOSPITAL
Overlever han?
Jeg kender til andre, der har klaret den, men De skal vide...
at det, der har holdt ham i live, intet med medicin har at gøre.
Hans brystkasse har lidt stor skade. Den ene lunge er punkteret.
INTENSIV AFDELING
Han har indre blødninger. Hans hjerte er slemt skadet.
Far.
Han burde have været død øjeblikkeligt.
De kendte ikke min far. Og han holdt ved.
Stu snakkede ikke rigtig om den dag.
Han gik bare lige over til træhuset for at arbejde på det.
Resten af dagen og det meste af natten...
holdt han sig i gang som en etbenet mand, der prøver at sparke en i røven.
Først ved daggry faldt han i søvn.
Imens sparede lille John D. Rockefeller penge op.
Ventede til han fandt noget at bruge dem til.
Har du en pose?
Og han brugte dem.
Arliss! Leo! Willard!
Se så at komme herover!
Se på ham, alle sammen, se på ham!
Han kan ikke engang bevæge sig!
Hvad er der i vejen med ham?
Måske du ved det?
Aner det ikke. Softice-koma?
Han er sgu' din bror! Du skal tage dig af ham!
Hvis din mor kunne se, hvordan du behandler ham...
ville hun komme ned fra Himmerige og slå os alle ihjel!
Jeg burde give jer alle en røvfuld...
for at lade ham i stikken på den måde!
Få så lidt styr på ham, inden myrerne tager ham!
Og fra nu af, hvis nogen af jer smutter uden ham...
bliver det på en båre!
Rejs dig!
Jeg fik næsten revet ørerne af, din idiot!
- Gid du aldrig var blevet født. - Hvor har du dem fra?
De blev bare smidt ned fra en flyver.
Hvis du ikke siger sandheden, smører vi dig til med læbestift...
så alle tror, du har fået udslæt, hvad siger du til det?
- Nej! - Jo!
Og vi kronrager dig, så du ligner en bar pat.
- Jeg kommer ikke til at ligne en bar pat. - Hvis du ikke siger det.
I kan klippe alle hårene af mit hoved, men jeg siger...
ikke et eneste ord.
"Sunny
"I går var mit liv fyldt med regn
"Sunny
"Du smilede til mig og lettede smerten
"Regnvejrsdagene er forbi
"De lyse dage er kommet
"Min Sunny lyser op så inderligt
"Åh, min eneste Sunny
"Jeg elsker dig"
Åh, Gud!
Lipnick'erne kommer!
- Alle tiders! Så er dagen fuldendt. - Hvad helvede laver de her?
Har I fortalt dem om stedet her?
- Selvfølgelig ikke! - Nej, da!
Jeg må hjemad.
- Min mor skal ordne mit hår. - Vi ses, Lid.
Stu?
Hvad?
Jeg ville fortælle det.
Fortælle hvad? Hvad har du gjort, Lidia?
Jeg fortalte den mindste af dem, Billy, at vi var ved at bygge et fort.
Han må ikke gå uden for deres grund. Hvordan kunne du det?
Alle tingene kommer fra Lipnicki's grund.
Nej.
- Nej! - Jeg har advaret dig, Stu!
Hun er en omvandrende radiostation!
Lort, jeg trækker mig.
De er halvvejs herhenne. Hvad gør vi?
- Hold dem hen lidt. Jeg tænker. - Simmons!
Simmons, se så at få din røv herned!
Stu, det er ret vigtigt, at du kommer herud nu!
Jeg indrømmer det. Jeg burde ikke være gået derhen.
- Jeg klokkede i det. - Ja.
Lad os nu ikke blæse det op.
Hvad nu?
Ved det ikke. Jeg har ikke tænkt mig at slås med dem.
- Stu! - Du vil vel ikke returnere det hele?
Det er vores hus! Måske det eneste, vi nogensinde får!
Skulle vi ikke slås for det?
Husker du ikke noget af det, far har lært os?
Opdager han, at vi har sloges, bliver han virkelig skuffet.
Måske burde jeg ikke sige dette.
Men har du ikke tænkt på, at han måske aldrig finder ud af det?
Han ligger på hospitalet...
mens maskinen trækker vejret for ham.
Ikke et ord mere!
Sådan skal du ikke tale en gang til!
- Han klarer den! Det gør han altid! - Okay, Stu. Undskyld.
- Sig én ting, han ikke har klaret. - Du har ret. Undskyld.
Jeg mente det ikke.
Vi finder ud af noget andet. Ingen slåskamp.
Stu!
Du må hellere komme ud på terrassen i en fart!
- Kom så, narrøv! - Slip mig!
Hold kaje, fregne!
Stuart Simmons, dette er Arliss Lipnicki.
Billy siger, I har gået og nasset på vores ejendom.
Det er vores ting. Din far tog det fra vores gamle hus.
Jeg har set fuglehuse, der var pænere.
Det braser nok sammen ved det første vindpust.
- Fandens lås. Hvor har du den fra? - Det er min fars.
Den er fra krigen. Kom med den.
Du milde kineser.
Jeg tror, jeg tager den med hjem og leger med den.
Kom så. Kom med den.
Det dér er vores komfur. Det skal du vide.
De brædder og rustne søm er også vores.
Hvis det kun drejer sig om de ting, tager vi dem af og returnerer dem.
Stu?
Strejferen vil give os vores gamle brædder...
der er fyldte med revner og hundepis.
Jeg er vist nødt til at overtage dette lortefort.
Det behøves ikke. I kan altid komme på besøg.
- Ja! - Hold kæft, Billy, din lille nar.
Sejt fort!
Hvad har de gjort ved dit hoved?
Det samme, som jeg vil gøre ved dit!
Så prøv at finde på en bedre ide...
end at overtage dette sted.
Fire, tre, to.
Vi vædder om det.
Sejt, Arliss! Et væddemål!
- Hvilket væddemål? - Hvad du end synes.
Men hvis vi vinder, beholder vi fortet.
- Hvis I taber? - Er det jeres.
Helt for jer selv.
Det er helt ok. Vi ses ved stenbruddet.
Hvis vi vinder, må vi så bestemme, hvem der må komme der?
Ja, Billy, det må vi.
Hvis jeg vandt, skulle det være alles...
og vi skulle holde en stor fest med chokolade og kager...
is og slik og...
Hold kæft, Billy, med dit munddiarré!
Tak, nu er jeg sulten. Virkelig sulten.
Gud!
Jeg er bange.
Hold ved, narrøv!
Det gør jeg også!
Vand er roligt nu, men det bliver slemt, når tanken tømmes.
Er du sikker på, du svømmede dernede?
Du er ikke ude på at skræmme mig, vel?
Det ved du da godt.
Hvad er det for lyde?
Det er vel drænet.
Det stopper før eller siden.
Stu, lad os droppe det.
Vi kan finde et andet sted.
Det er jo ret simpelt.
Du og Leo svømmer over og rører den.
Første mand ved stigen vinder det hele.
Hvis man giver op, er der en bøde.
Er I med?
Åh, Gud! Hvad er det?
Man kan ikke komme over.
Men det må vi jo finde ud af.
- Hvad sker der? - Du har aldrig været dernede, har du?
Det passer ikke, at du har svømmet over der.
Det ser værre ud, end det er.
- Simmons er ikke bange for at svømme. - Han er mere skør end dig.
- Svøm så! - Fint!
- Willard, spring derned. - Det gør jeg altså ikke.
Du skal ikke være besværlig. Skal de tro, vi er kujoner?
De må tro, hvad de vil. Jeg skal ikke derned.
- Ebb? - Er du en kujon?
- Ula? - Aldrig i livet!
Hvor er Leo henne?
Er I klar? Klar, parat...
Vent. Se der.
Du får én chance mere for at trække dig.
Sig til, så finder vi på noget andet.
- For din skyld. - Trækker du dig?
- Lidia, tæl os af sted. - Klar...
Du ved, det er umuligt.
- Parat. Start. - Er du syg?
Stu, kom så!
Du klarer det, Stu!
Du er halvvejs!
Bliv væk fra midten!
Kom så, Stu, svøm!
Stu! Kom nu, Stu!
Kom så, Stu, du kan godt!
Svøm!
Den psykopat klarede det!
Jeg har lært ham at svømme.
Der fik jeg dig.
Du troede, vi virkelig ville svømme. Sådan en nar.
Fortet er vores!
Tag det. Vi gad alligevel ikke have det lille dumme fort.
Jeg sagde jo, jeg ville ordne det for dig.
Låsen.
Hent den selv. Vi vædder.
Kom så, Stu, glem den lås. Vi har fortet.
Kom, Billy. Hun har ret.
Lad os komme væk, før nogen kommer til skade.
Så vi efterlod Billy på sikker grund...
og tog hen til far igen.
Stu syntes, han så bedre ud.
Elvadine bad en bøn for ham.
Jeg er her, skat.
Ved du overhovedet, hvem jeg er?
Lois.
Stephen.
Det er mig.
Hej, mor!
Stuart!
Lidia. Kom herind.
Hvad er der galt? Mor?
Jeres far er lige død.
Nej.
- Nej. - Det gjorde ikke ondt.
Hans hjerte stoppede bare.
Han klarer sig. Han kan ikke dø. Maskinerne klarer det.
- De slog dem fra, min dreng. - Så få dem til at tænde igen!
Skat...
han er død.
Det kan de ikke.
Desværre.
Hvorfor slukkede de, mor? Fordi det er for dyrt?
Nej.
Du forstår det godt, ikke?
Jo, at alle bare har givet op over for ham!
Intet kunne have holdt ham fra dig, hvis han havde haft en chance.
Han sidder sikkert oppe i himlen nu og kigger ned på os.
Han kan passe på os resten af vores liv.
Jeg håber sgu, han klarer det bedre, end da han levede.
- Hold så op, Stu! - Hvorfor? Du syntes, han var en snylter.
Det har jeg aldrig sagt. Han var snarere en engel.
Måske kigger han ned på os nu.
Måske døde han i krigen, og Gud sendte ham tilbage for en stund.
Hvorfor? For at forny vores håb?
For at love at blive hos os?
Og at vi skulle få et stort hus med gynge, toiletbord og stakit.
Og så tage af sted? Igen?
Hvad fanden er det for en uduelig engel?
Det var ikke ond vilje, skat.
Nej, det var ikke ond vilje. Jeg tror bare, at Gud kaldte ham hjem.
Vi er hans hjem, mor!
Den åndssvage Gud kan få ham senere!
Hvorfor?
Hvorfor tager Gud alting, mor?
Det er slemt nok med huset og vores ting.
Hvorfor skulle han også tage min far?
Hvad har jeg gjort, siden han tog min far?
- Du har ikke gjort noget. - Hun kunne have taget hvem som helst.
Charles Manson, ældgamle mennesker, der er over 100 år.
Min far var kun 34 år gammel.
Jeg havde mere brug for ham end dig, Gud!
Mere end dig!
- Kom her. - Nej.
Vær stærk.
Jeg vil have ham tilbage, mor.
Det vil vi alle sammen.
Nej, Stu!
De dukkede op i dag...
før vi havde patronerne klar.
Nu spilder de halvdelen af min brors krudt.
Hvordan går det med din far?
Han er død.
- Åh, Stu. - Er der noget, vi kan gøre for dig?
Hvad hvis han kigger på?
Han er død.
Hvad hvis han ved, hvad vi laver?
Han er død, Lidia.
Her er de ægte sager.
Røgbomber.
Kamouflagemaling.
Uniformer. Tag, hvad I vil, drenge.
Hurtigt, luk den.
Få dem væk!
Tag den, narrøv.
Gå væk fra mit træ og bliv væk, så sker der ikke noget!
Men hvis I kommer tilbage, er det sket!
Bliv væk!
- Der er én! Vi banker ham! - Løb!
- Gruppér! - Løb videre. Det er du bedst til.
Skide kujoner!
Lidia, kom ud derfra!
Kom nu! Hjælp mig med at redde fortet.
Åh, nej.
Vent. Hvad laver du?
Slukker en anden ild.
Arliss, hvorfor gør du det?
Hvorfor ikke deles om fortet?
For sidste gang: Skrid, din nar.
Ula Lipnicki!
Alle de gange du har slået mine tænder ud, nu kommer straffen!
Hold dig væk fra min ven!
Du slog min tand ud.
Du slog en anden fortand ud, din slamsæk.
Vi troede, at hvis de fik klø første gang...
ville de give op, og kampene stoppe.
Men nej. Det blev bare værre og værre.
Og vi mistede vist forstanden undervejs.
Din syge stodder!
Jeg skal nok få dig, Ebb!
Du skal nok få en ordentlig røvfuld!
ID-tegn!
Dig og mig.
Åh, Gud.
Billy, rør dig ikke! Bliv der!
Glem nøglen, Billy. Fortet er væk.
Bare bliv hvor du er.
Plankerne er rådne. Rør dig ikke.
Rolig nu, Billy. Jeg har dig.
Billy! Er det dig, dompap?
Ja!
Stop! Gør ikke noget dumt.
- Jeg kom bare efter nøglen. - Det er i orden nu.
- Jeg har dig. - Jeg er bange!
Alt er i orden. Giv slip.
- Du må ikke være sur. - Giv mig din hånd.
Billy!
Hjælp!
Hold fast i noget. Kom så, du kan godt!
Hold fast, Billy! Den dræner snart ikke mere.
Han er fanget i strømmen! Få ham væk!
Tag ham!
Hurtigt!
Få ham væk fra strømmen!
Vi kommer nu! Tag ham!
Tag ham!
Åh, nej. Han trækker ikke vejret!
Kom så, Billy! Hjælp mig.
Træk vejret. Vågn op! For fanden, Billy, kæmp!
Kæmp så! Hør her. Jeg taler til dig.
Kom så!
Lev, Billy!
- Træk nu vejret! - Hold op, du skader ham!
Det nytter ikke. Han trækker ikke vejret.
Du skal ikke høre på ham, Billy. Vi klarer den, du og jeg.
Vågn op! Du skal leve!
- Du skal! - Skad ham nu ikke.
- Lad ham være. - Nej! Han skal have en chance.
Kom så, Billy, træk vejret!
Min far siger, at folk kan gøre alt, hvad de vil...
hvis bare de tror på det.
Kom nu, Gud, lad ham trække vejret!
Du tog min far. Tag ikke Billy. Han er bare en lille dreng.
Du skal vågne op nu. Du skal leve!
Kom så!
Træk vejret!
Giv ikke op, Billy!
Kan en eller anden hjælpe mig?
- Jeg kan. - Ved du, hvad du gør?
Det håber jeg.
Vågn op, Billy. Ingen bliver sur på dig.
Du gjorde, hvad du kunne.
Kom så, du er en rigtig helt.
Vågn så op, Billy!
Han vågnede op!
Jeg så en engel.
En rigtig én.
Han holdt min hånd.
Og jeg skulle leve i hans rige.
Han sagde, jeg skulle tilbage og tage mig af min far.
Og han lignede dig...
bare større.
Kom, Billy. Lad os gå hjem.
Det var fars.
Hvad tænker du på?
Hvis far ser på...
kan han gå nu.
Det gør han.
Fra den dag...
holdt Lipnicki'erne ikke til i stenbruddet mere.
Vi så ikke meget til dem...
bortset fra Billy, der nærmest tog os alle til sig.
Drengene og os begyndte at genopbygge fortet, men efter et par dage...
mistede vi interessen og droppede det.
Nu færdes Stu og hans venner mest ved biografen...
for at score piger.
Mor sagde, far endelig fik fred...
at han ikke led mere.
Et par dage efter fik vi besøg.
Kan jeg hjælpe Dem?
Goddag, frue. Jeg hedder John Ray Wilkens.
- Jeg arbejder for Clairville Auktionshus. - Ja.
For seks uger siden bød Deres mand...
på en af vore bankejede grunde.
Vi har prøvet at ringe, men telefonen har nok være i stykker.
- Økonomien har været stram. - Nå, men...
Deres mand indbetalte 432 dollars.
Tak fordi De returnerer pengene. Dem kan vi godt bruge.
Nej, frue, det gør jeg ikke.
Banken har accepteret for mange af disse falske køb...
og hvis de ikke kommer af med grundene...
går de selv bankerot.
Banken har accepteret Deres mands bud.
Eftersom det var det eneste, de fik.
Siger De, at Stephen har købt et hus til os?
Ja, frue.
Bare overflade, mor.
Du godeste!
Så mine erindringer handler faktisk om, at vi fik vores eget hus.
Men også om, hvad der er værd at slås for.
Om det sagde min far engang:
"Vi er mere værd end det."
Og hver gang, jeg får lyst til at slå én, der har gjort mig vred...
hører jeg ham hviske de ord i mit øre.
Mor siger, at vores liv er som billedtæpper.
Deres farver og skønhed...
bestemmes af de mennesker, man kender...
de ting, man har lært.
Denne sommer lærte jeg...
at ligegyldigt, hvor meget folk tror, de forstår krig...
vil krig aldrig forstå folk.
Det er som en stor maskine...
som ingen ved, hvordan virker.
Når den kommer ud af kontrol...
ender den med at ødelægge alt det, man troede, man kæmpede for.
En masse gode ting man glemte, at man havde.
Denne sommer lærte jeg...
at min bror havde ret.
Min far er den klogeste mand, jeg nogensinde har kendt.
Og at ligegyldigt hvad folk siger til dig...
kan mennesket, med Guds hjælp, gøre alting.
Se bare!
Subtitles by SOFTITLER
Ripped by: SkyFury